Toni sanoi kerran, että kun seisoo siellä alhaalla ja katsoo ylös -
sitä kysyy itseltään: "Kuinka tuonne voijoku kiivetä?"
"Miksi joku ylipäätään haluaisi?"
Mutta kun katsoo tuntien päästä ylhäältä alas -
kaikki on jo unohtunut.
Paitsi se ihminen, jonka luokse lupasit palata.
PERUSTUU TOSITAPAHTUMllN
Eigerin pohjoisseinä on yksi Alppien vaativimmista haasteista.
Mutta Saksan lentäjälegenda Ernst Udet -
lentää 20 metrin päässä sen jäisistä kielekkeistä -
etsiessään kadonneita Max Mehringeriä ja Karl Sedlmayeria.
Urheat miehet kuolivat yöpyessään paljaan taivaan alla.
Tragedian jälkeen pohjoisseinämän kapuaminen kiellettiin.
Mutta hillitseekö kielto todella Saksan nuorisoa?
Berliinin olympialaiset lähestyvät ja vuori houkuttaa nuoria -
näyttämään voimansa. Yksi asia on varma:
Pohjoisseinämän valloittaja tulee saamaan olympiamitalin.
Sotahuudot kaikuvat Euroopassa. Hyökkäykseen kohti Eigeriä!
Alppien viimeinen este on voitettava!
BERLllNI, TOUKOKUU 1936 BERLINER ZEITUNGIN TOIMITUS
Kyselimme kaikilta alppiseuroilta. Toistaiseksi ei mitään.
Tähän aikaan vuodesta on kai liian aikaista vuorikiipeilylle.
Seuraava kokelashan saattaa tulla Prenzlauer Bergistä.
Kai hekin ovat väsyneitä elämään.
Tiedättekö, mikä tämä on, Arau? - En vielä, johtaja.
Valtion tiedotusosasto käski keskittyä ensimmäiseen valtaukseen.
Se on teidän vastuullanne.
Saksalaisten pitää päästä huipulle ensin, muuten saatte kiivetä itse.
Henry, entäs ne kaksi berchtesgadenilaista?
Paikallislehdessä oli siitä jotain. Mitä ne nyt olivatkaan...?
Taisi olla kaksi vuoristojääkäriä.
Ja toisen nimi oli...
Aivan, Hinterstoisser. Se oli toisen nimi.
Ja toisen nimi oli... - Kurz.
Mitä? - Kurz.
Mikä "Kurz"? - Andi Hinterstoisserja Toni Kurz.
Kiipeilevät kaikkialla. Muuta eivät ole ajatelleetkaan pienestä pitäen.
Eli siis... Mistä he ovat unelmoineet jo pienestä pitäen?
Reaalikoulun päästötutkinnosta? Anteeksi, johtaja.
Eigerista, tietenkin. Sen valloittamisesta ensimmäisenä.
Ja mistä te tämän tiesitte, neiti...?
Fellner.
Minäkin olen Berchtesgadenista. He ovat ikätovereitani.
Tiedän heistä melkein kaiken.
Vai niin?
Kaiken?
"27 tunnin kamppailun jälkeen paiskasimme tassua huipulla."
"Taisto sai meidät ymmärtämään, että joka ei aseta henkeään alttiiksi..."
..."ei ole todella elossakaan." - Kurz on oikea vuorirunoilija.
Sitäkin vielä? - Mutta haasteen pitää olla vaikea.
Göll, Nordwand, Matterhorn, Wartsteinkante.
Se oli vaikea ensimmäiseksi.
Varsinkin toukokuussa. Sitä pidettiin mahdottomana.
Hienoa. Mutta mikseivät he yritä kavuta Eigerille?
En tiedä. - Sitä hän ei tiedä.
Katsokaapas, neiti Fellner.
Tässä.
Menkää hakemaan kassalta 40 markkaa matkakuluihin -
ja hakekaa varastosta kamera.
Sitten lähdette Berchtesgadeniin.
Sanokaa, että valtakunta ja varsinkin päätoimittajamme -
luottaa heihin.
Anteeksi kuinka? - Tuokaa minulle hyvä juttu!
Näyttävätkö nämä baijerilaiset edes kunnon saksalaissankareilta?
Enemmän kuin me kaksi yhteensä.
BERCHTESGADEN, VUORISTOJÄÄKÄRIKASARMIT
Hinterstoisser! Kurz!
Joko me opimme iltasoiton merkityksen?
Vai luuletteko vieläkin, ettei vuorikiipeilijän -
tarvitse katsoa kelloa?
Herra ylivääpeli, meillä ei ole kelloa.
Siinä tapauksessa voin kertoa Hinterstoisserille -
kuinka pitkä työpäivä teillä on edessänne.
Neljä kusiränniä esikunnassa -
kaksi käymälää 5. osastolla sekä yksi lattia upseerikasarmilla.
Jatkakaa!
"Herra ylivääpeli, meillä ei ole kelloa..."
Onneksi olkoon.
Heil Hitler! - Morjens.
Köyttä!
Ei tästä pääse pidemmälle. Täytyy kääntyä takaisin.
Aina pitää koettaa.
Kaikki hyvin? - Joo.
Sinä senkin painava sika. - Tee enemmän punnerruksia, Kurz!
Ei hullumpi idea, vai mitä? Pitäähän sitä vielä hioa, mutta silti.
Saat opetella kiinnittämään haat kunnolla.
Berg heil, toveri. - Berg heil!
Uusi Hinterstoisserin-Kurzin reitti.
Angerer ja Rainer aikovat tehdä sen.
Minkä? - Tiedät, mitä tarkoitan, Toni.
Aikovat kavuta Eigerille. - Niinkö meinaavat.
Toni, me päihitämme ne yhdellä kädellä.
Tunnen sinut, sinäkin haluat Eigerille.
Miksi muuten olisimme kavunneet Unterbergin eteläseinän?
Kirjoitit itse lehdessä... - Tiedän, mitä kirjoitin.
Pelottaako? - Minä en pelkää mitään.
Rouva Kurz, toin pikku Tonin takaisin.
Ihanaa, että olette ehjiä! Meillä on vieras.
Niin. Tässä.
Tämä ei kyllä ole työasuni.
Ei se mitään. Näyttää paremmalta lehdessä.
Luise? Anna hali!
Anna kun katson sinua. Terve.
Näytät ihan suurkaupunkilaistytöltä.
Oletko kaatunut? - No juu.
Millaista Berliinissä on? - Kova häly ja kallista.
Hei, Toni. - Hei, Luise.
Luise on kuvaajatoimittaja. - Harjoittelija, rouva Kurz.
Mitä sellainen tekee?
Näin alkuun keitän toimittajille kahvia.
Aina jotain. - Aivan.
Vien varusteet sisään.
Nyt kai tulet mukaan, Toni? Kun Luisekin tulee.
Mihin minä tulen mukaan?
Päässä pyörii. Pieni tauko.
Tässä ollaan taas.
Sama vanha Andi, vai mitä? - Niin.
Ei heitä tilaisuuksia hukkaan. - Entäs sinä?
Koska aloit polttaa? - Aikoja sitten.
No, mitäs te?
Luin juttunne paikallislehdestä. Minusta se oli mahtava.
Johtajan mielestä myös. Teistä puhutaan Berliinissä.
Meistä?
Kaikista hyvistä kiipeilijöistä.
Kohta on olympialaiset, silti kaikki puhuvat Eigeristä.
He haluavat juttuja sen valtaamisesta.
Siksikö olet täällä? - Minä kirjoitan siitä jutun.
Hei, Luise! Oletko palannut? - Tilapäisesti vain.
Luise luo uraa pääkaupungissa, Erlberger.
Sinnehän sinäkin halajat. - Olen siellä, missä Führer tarvitsee.
En tiedä, miksi minut valittiin mutta olisi hienoa jos onnistuisitte.
"Berchtesgadenin sankarit voittavat Alppien viimeisen esteen."
Teistä tulee julkkiksia. - Aivan.
Eikä sinun tarvitse enää keittää kahvia.
Itselleni vain. Kippis!
Teet vielä varmasti hienon jutun -
mutta ikävä kyllä et meistä. Me emme kiipeä Eigerille.
Mitä?
Tuota minä en usko, kyllä minä teidät tunnen.
Sinä kun tiedät kaikenlaista -
olet varmaan kuullut Max Sedlmayerista ja Karl Mehringeristä.
Me tunsimme heidät. Huippuluokan kiipeilijöitä.
Yhtenä hetkenä aurinko paistaa, seuraavana riehuu lumimyrsky.
Hautaudut lumivyöryyn tai saat kiven päähäsi.
Sillä ei ole mitään tekemistä kiipeilyn kanssa.
Voit olla paras, mutta se on silti onnenkauppaa.
Väsyttää. Menen kotiin.
Andi, älä viivy liian myöhään. Onnea matkaan, Luise. Nähdään.
Mitä tuo oli? - On kivempi siivota käymälöitä.
Tätä minä tein ennenkin, silloin kun oltiin vuorilla.
Mitä? - Juoksin perässäsi.
Toni, minäkin haluan jotain mistä olla ylpeä.
Jos juttuni menee painoon... Sinun on ymmärrettävä se.
Ymmärrän toki, mutta etsi toiset kiipeilijät.
Olet niin itsepäinen.
Olen silti aina odottanut sinua.
Nopeammin! Paljon nopeammin! Vauhtia, laiskat siat!
Tyydyttääkö tämä tarpeesi? - Anna minun olla.
Pää kiinnija kiivetkää. Kai te edes sen osaatte?
Kiitos.
Seuraava.
Mikä on? - Ei ole nälkä.
Andi, kauanko aiot vielä vihoitella?
Kauanko aiot vielä olla pelkuri?
Voisimme olla ensimmäiset huipulla.
Kiipeilyssä ei ole kyse siitä. - Juuri siitä siinä on kyse.
Näyttää koko maailmalle mitä osaat ja kuka olet!
Ei siinä kenellekään tarvitse mitään näyttää.
Kiipeän itseni takia. Vain itseni.
Tämä tuli tänään Münchenistä. Luulin sitä isommaksi.
Tällainen pieni... Mikä sen nimi edes on?
Haka. - Aivan.
Että ihmishenki on tällaisen pienen killuttimen varassa.
Se kysyy jo intohimoa.
Hekö eivät sitten halunneet?
Mistä tiesitte?
Toimittajan tärkein työkalu.
Seuraava, olkaa hyvä.
Willy Angererja Edi Rainer ovat ltävallasta, mutta puolueen jäseniä.
Ja kuulemma ensiluokkaisia kiipeilijöitä.
Ovat leiriytyneet Eigerin juurelle.
Ajattelin käydä jututtamassa herroja parin päivän päästä.
Ymmärrän.
Joku toinen kerta, neiti Fellner.
Niin.
Erikoislomaa heinäkuun loppuun?
Oletteko aivan järjiltänne, Hinterstoisser?
Syy? - Henkilökohtaista.
Älä yritä, Andi. En minä hölmö ole.
Asia on niin, että... - Minä tiedän, mikä asia se on.
Hylätty. Poistu.
Pyydän lupaa puhutella. Kyseessä on häät.
Sinua tässä kaivattiinkin, Kurz.
Kuka menee naimisiin? - Minä, herra ylivääpeli.
Ja sotamies Hinterstoisser on sulhaspoikani.
Ulos! Molemmat!
Jos emme saa lomaa, pyydämme eroa.
Heil Hitler! - Terve.
Toni.
Miksi muutit mielesi? - Se mitä sanoin ei ollut aivan totta.
En kiipeä vain itseni vuoksi. Ja pitäähän sinusta jonkun huolehtia.
Se riittää, nyt tarvitaan 10 jäähakkua.
Jääraudat, jääkirveitä, 15 ohjashakaa, kaksi hakkua -
kaksi kertaa 30 metriä köyttä, purjelankaa...
Kirjoitetaanko se noin? - Samantekevää.
Bensakeitin, litra bensiiniä, metanolia ja niin edelleen.
Paljonko? - 60 markkaa, vähintään.
Plus 15 junamatkaan.
Junamatkaan? Pyöräillään. - Juu, 700 kilometriä Sveitsiin...
Neiti Fellner? - Hetkinen.
Niin?
Lltaa.
Näin myöhään vielä täällä. - Niin, minä...
Se kuvatoimituksen herra...
Mitä hänestä?
Hän antaa kehittää omia kuvia toimituksen ollessa kiinni.
Oikein hienoja. Todellakin.
Otatte erinomaisia kuvia, Fellner. - Kiitos.
Oletteko käynyt Sveitsissä? - En.
Sillä lailla.
Huomenna pitäisi olla siellä.
Joko alkaa kihistä? - Joo.
Näen hänet jo edessäni. - Kenet?
Morsiamen. Kauniina kuin mikä.
Vähän pitkä minuun verrattuna.
3970 metriä pelkkää kiveä ja jäätä.
Rakkautta ensisilmäyksellä, vai? - En tiedä vielä.
Juna menee suoraan läpi vuoren Jungfraujochille saakka.
3457 metriä. Ajatella.
Katso maisemaa. Eikö olekin komeaa?
Sanoinkuvaamattoman komeaa. - Ethän sinä edes katsonut, rakas.
Asumme neljän tähden hotellissa yli 2000 metrissä!
Vuoria näkee Rivierallakin. Rannalta käsin.
Tuolla se on.
Kiva pikku kumpare.
TllSTAI 14. HEINÄKUUTA
KLEINE SCHEIDEGG, 2061 METRIÄ
Opastettuja retkiä Eismeeriin!
Mikä sirkus. Mahtavaa. Tulkaa.
Katso, rakas. Jäinen meri.
Kiipeilyretkiä Jungfraulle!
Olen liian vanha kömpimään neitsyiden päälle.
Kiipeilyretkiä!
Katsopa, kollega. Bartolo Sandrija Mario Menti!
Keitä he ovat? - Italialaisia.
Kaksi huimapäätä lisää.
Saapuvat junalla ja lähtevät arkussa.
Onpa paikka.
Tiedättekö, mikä on parasta? Kaikki lasketaan matkakuluiksi.
Tervehdys. Arau. - Herra Arau.
Varasimme teille hienon huoneen josta on näkymä pohjoisseinämälle.
Vaimonne tulee ihastumaan. - Olemme ikävä kyllä vain kollegoja.
Fellner, anteeksi.
Täällä sitä ollaan alppilaitumilla. - Samanlaisia hulluja kuin sinä.
No? Onko huone mukava? - On. Jopa kylpyammekin.
Tosiaanko?
Noilla ei liene yhtä mukavaa.
Minä teen tulet ja laitan sapuskaa.
Saatko teltan yksin pystyyn?
Olemmeko jo naimisissa? - Pää kiinnija töihin.
Sinä muistutat äitiäni. - Minä olen äitisi.
Isoäiti. - Anoppi!
Taistelu vuorta vastaan on saksalaisen voitontahdon ilmentymä.
He kamppailevat yhdessä elämästä ja kuolemasta -
ja näkevät unta jäästä ja kivestä.
Ymmärrättekö? Lukijan täytyy kokea olleensa itse siellä.
Se on hyvän reportaasin avain.
Saksan sankarit unelmoivat huipulle pääsystä -
jolloin maailma on jalkojen juuressa ja yllä vain äärettömyys.
Hyvää ruokahalua.
Tuo on minun mieleeni. - Vai niin?
Richard Wagnerkin on sinun mieleesi.
No, jos kuvat ovat hyviä ei tekstillä ole niin väliä.
Näitkö ranskalaisten varusteet? Niillä ei pääse edes Rote Fluhille.
Eikä italialaisilla ollut edesjäähakkuja.
Katsos, keitä sieltä tulee.
Angererja Rainer Salzburgista.
Terve, pojat. - Katsos vain. Heil Hitler!
Mietimmekin, missä olette. Onhan tämä ammattikunnan kokous.
No, joko olette kiipeilleet pohjoisseinämällä?
Ei, sieniä poimittiin.
Kuinka korkealta niitä sieniä haitte?
Mitä on illalliseksi? - Suurimokeittoa.
Saksalaiset kiipeilijät unelmoivat siis äärettömyydestä.
Hyvin kiintoisaa. Voisiko se olla rodullinen ominaisuus?
Siinä tapauksessa kysyn, mistä itävaltalaiset unelmoivat?
Paluusta valtakuntaan.
Ainakin teidän arjalaisenne. En tiedä, päteekö se teihin.
Puhuin vuorikiipeilijöistä. - Hekin ovat oma rotunsa.
Eikö teillä ole koti-ikävä ltävaltaan?
Schuschnigg ei enää kauan pärjää.
Kun Saksa ottaa ltävallan haltuunsa, olemme kotona hetkessä.
Sitten ne tanssivat meidän pillimme mukaan.
Minä en kestäisi, jos en voisi palata kotiin.
Näittekö varusteemme? Haat, köydet, kaikki parasta laatua.
SA: N kustantamia kaikki.
Mikä oli ehtona?
Päästä huipulle ensimmäisenä.
KESKIVllKKO 15. HEINÄKUUTA
Tunneli on 7,4 kilometriä pitkä. Rakentaminen kesti 15 vuotta.
Paljonko se maksoi? - 16 miljoonaa Sveitsin frangia.
Tässä on yksi aukoista, joista pääsee suoraan pohjoisseinälle.
Kun ne räjäytettiin, kivet vyöryivät suoraan rotkoon.
Olemme nyt vähän yli 3000 metriä merenpinnasta.
Sedlmayerja Mehringer aloittivat tästä ja kiipesivät suoraan ylös.
Reitti on niin jyrkkä, että hakoja tarvitaan metrin välein.
Minusta... kannattaa kiivetä vinottain.
Tuonne näköala-aukolle. - Ja jätetään kamppeet sinne?
Aivan. Makuupussit, jäähakut, muonat ja muut.
EIGERWANDIN ASEMA 2865 METRIÄ
Varovasti, herranväki.
Uskomatonta. Pudotus on valtava!
Lähes 1000 metriä, rouva.
Kuulitko, kulta? - Kiitos, minä uskon häntä.
Uskaltautua nyt tuonne vapaaehtoisesti.
Silloin pitää todella haluta sitä.
Sitten Rote Fluhin halkeamalle.
Ensimmäinen jääkenttä, toinen, Silitysrauta, Ramppi, Hämähäkki -
ja sieltä huipulle ja sitten... hallelujaa!
Kuulitteko? - Anteeksi?
Ette kuullut.
Varokaa!
Herran tähden, mitä te teette?
Minä tiesin sen. - Minkä?
Olin juuri samanlainen aloittaessani.
Kun jotain haluaa, unohtaa kaiken muun.
Hei, mitä te vielä siellä teette?
Jaahas.
Oletteko täällä joka päivä? - Joka päivä ja yö.
Istukaa. Laitan teetä tulemaan. - Tulkaa, neiti Fellner.
Kai teillä on nimikin? - Von Allmen.
Anteeksi? - Von Allmen.
Näyttää kamalalta. Eikö teistä? - Se on kamala.
Tiedättekö tarinan jättiläispeikosta? - Mikä sen nimi on?
Vuori on nimetty sen mukaan. Oger, Eiger. Ymmärrättekö?
Tarun mukaan peikko asuu vuorella ja nielee liian lähelle tulevat.
TORSTAI 16. HEINÄKUUTA
Näkyvyyttä on alle viisi metriä. - Entä sitten?
Pari köydenpituutta, ja olemme aukolla.
Pääsemme alas lounasaikaan.
Ja mitä on lounaaksi? - Suurimokeittoa.
Taasko? Jään tänne ylös.
Köyttä!
Tuolla ei ole käynyt kukaan.
Siihen tulee muutos.
Mitä te meidän aloituspaikallamme teette?
"Meidän aloituspaikallamme". - "Meidän..."
Mitä siinä kyyläät, hupiveikko? - Andi!
Berg heil, toverit. - Häipykää.
Mitä he sanoivat? - Liian vaarallista heille.
Sää voi muuttua koska tahansa.
Mitä se merkitsee? - Jos itävaltalaisetkin luopuvat -
johtaja alkaa miettiä, miksi hän maksaa kulunkimme.
Luise? - Andi?
Mitä sinä täällä? - Olen töissä.
Tässä työtoverini, herra Arau.
Hauska tavata. Henry Arau, Berliner Zeitung.
Andi Hinterstoisser, entinen vuorijääkäri.
Luulin teidän luopuneen Eigerista.
Kenen kanssa olet? - Kenen luulet?
Tonin? - Siltä vaikuttaa.
Sillä lailla. Saksalaisten hyökkäys Eigerille!
Voinko tarjota juotavat Bellevuessa? - Toki.
Kunhan olette... siistiytyneet.
Voisihan sitä partansa ajaa.
Jäähakkuja jääkentille.
Varusteenne painavat varmaan tonnin.
Käytämme välivarastoa voimien säästämiseksi.
Pitääkö teidän tutkia reitti? - Olemme tutkineet jo.
Mihin saakka? - Rote Fluhille.
Se ei ole lähelläkään Sedlmayerin reittiä.
Menemme omaa reittiä.
En ymmärrä hölkäsen pöläystä.
Mutta kuulostaa niin jännittävältä.
No, malja seikkailulle, hyvät herrat.
Niin kauan kuin sankarimme hyökkäävät vain kohti kivikasoja -
minulla ei ole mitään sitä vastaan.
Ylpeys, herra Landauer. Kyse on ylpeydestä.
Ylpeys haasteen edessä -
oli kyse sitten urheilusta tai politiikasta.
Kohotan maljani sille.
Minäkin haluan ehdottaa maljaa.
Sille, että te kaikki pääsette ehjinä kotiin.
Se on sentään tärkeintä.
Niin kai tarkoititte, herra Arau?
Kyllä, malja sille. Kippis!
Terveydeksi!
Kertokaapa nyt, millaista oli varttua yhdessä vuorilla.
Se on hyvää rehua tarinaamme varten!
Rehu on eläimiä varten.
Tuollaisia ne ovat aina olleet.
Eikö siellä ylhäällä ole kamalan yksinäistä? - Ei.
Onhan siellä kaveri mukana. - Niinpä niin.
Halusin oppia kaiken, minkä hekin. Voitteko kuvitella?
Kuinka pyydetään taimenia paljain käsin, esimerkiksi.
Se ei ole helppoa. - Ovat liukkaita.
Se on tosi vaikeaa. Tai sitten teltan pystytys.
Entä köydet? - Niin, kuinka köydet varmistetaan...
Kuinka haat lyödään kiinni, kuinka saa käden-ja jalansijan.
En käyttänyt koskaan hametta, vain nahkahousuja.
Se on totta. - Todellako?
Mahtavaa. Kertokaa toki lisää.
Miten opitte soittamaan? Ltsekö?
Soitonopettajani antoi aina korvapuusteja, joten lopetin.
Halusin vain kiittää kutsusta.
Etkö jää? Vastahan täällä alkaa olla hauskaa.
On jo myöhä. - Kunnon urheilija.
Aina itsekuria. Ei mitään kaupunkilaista velttoilua.
Kaikki tietävät itse, mitä tekevät.
Se on totta.
Kaikki tietävät itse.
PERJANTAI 17. HEINÄKUUTA
Kyllä tämä tästä, saatpa nähdä.
Tiedättekö, mikä on surullista?
Ettemme koskaan saa kokea todellista dramatiikkaa.
Mitä tarkoitatte? - Me ja lukijat.
Kirjoitamme Eigerin piirityksestä -
ja sitten ehkä onnistuneesta valloituksesta.
Mutta mitä tuolla todella tapahtuu...
Sitä voimme vain arvailla.
Kunpa se olisijo ohi.
Kunpa se vihdoinkin alkaisi.
Toni.
Halusin sanoa sinulle eilen, että...
Olin hieman huppelissa.
Arvostaisin kovasti, jos pidät tästä huolta.
Sinullahan on se aina mukana. - Liikaa painoa.
Liikaa painoa?
Voinan kirjoittaa jälkeenpäin.
Niin, voithan sinä.
Siinä on kaikki, mitä olen elämässäni tehnyt.
Olisi sääli kadottaa se.
Nähdään pian.
Andi, herää.
Nyt se alkaa.
Niin, nyt se alkaa.
Älä metelöi.
Herätät kilpailijat.
LAUANTAI 18. HEINÄKUUTA KELLO 02:10
Hyvinän tämä alkaa, vai mitä?
Mikä on? - Ei mikään. Mennään.
Mene edellä. Varo!
Tunnetko hajun? Rikkiä. Haisee kuin piru.
No, he näyttävät meille tien.
Ohitetaan ne kiipijät ennen kuin pääsevät ensimmäiselle jäätikölle.
Ollaan melkein varikolla. - Jos se ei kadonnut myrskyssä.
Huonomminkin voisi olla.
Helvetti sentään! - Mitä nyt?
Jääraudat ovat poissa.
Jäätä ei ole niin paljon. - Askelmien hakkaamista.
Hallelujaa.
Huomenta, herrat.
Kiviä!
Varo!
"...pohjoisseinällä on eroteltu jyvät akanoista." Uusi kappale.
Saitteko sen? Tuhkakuppi. Kiitos.
"Kaksijoukkuetta lähti aamuyöstä pohjoisseinän kimppuun."
"Hyökkäys kohti Alppien viimeistä estettä on siis käynnissä."
Saatana!
Anna kun katson. - Kaikki hyvin. Älä koske!
Ajattelinkin, että tehän siellä. - Älkää heitelkö meitä kivillä.
Potkitte kiviä irti!
Jos kiipeätte linjaamme, pitäkää edes etäisyys.
Kolme kiipeilijää. Ei, neljä!
Tuolta tänne. Niin, niin.
He lähtivät eri kohdasta.
Sedlmayerin reitti on enemmän vasemmalla.
Kurz ja Angerer aloittivat tästä... Tässä on tunnelin aukko.
He kulkevat tästä ja tulevat ensimmäiselle jääkentälle -
ylittävät silloin Mehringer/Sedlmayer-reitin -
ja jatkavat toisen jääkentän yli...
Mitä sanotte tästä unelmasäästä? - Tuskin sitä kauan kestää.
Kuin gladiaattorien taistelu. Kammottavaa.
Minusta se on erittäin jännittävää.
Tarjoilija!
Jos jokin menisi pieleen, pelastaisitteko heidät?
Ainakaan laki ei meitä siihen velvoita.
Mitä hän oikein tekee? - Kuka?
Hän käyttää tuskin lainkaan hakoja.
Kuka? - Toinen itävaltalainen.
Jos hän tuolta tippuu... Melkein köydenpituus.
Tuolla ovat urheat jääkärimme.
Ilman muuta parempia. Tällä vauhdilla ovat perillä huomenna.
Saanko...? - Se on nyt hyvässä asennossa.
Pitäkää huoli, että saamme tarpeeksi kuvia katsojista...
Missä kamera on? - Täällä.
Herätkää jo ja ryhtykää hommiin!
Osoittakaa, etten tehnyt kohdallanne erehdystä.
Kuulkaas, nuori mies. Hankkikaa oma kaukoputki.
KELLO 13:15 ROTE FLUH, 2823 METRIÄ
No? - Ei tästä pääse eteenpäin.
Turha yrittää. Joka metrille tarvitaan haka.
Jos edes löytyy paikkaa minne niitä iskeä.
Typerä reitti! - Valitkaa sitten toinen.
Kukaan ei pakota seuraamaan meitä.
Yli tämän tasanteen, rotkon suun ja jääkentän.
Aiotteko jatkaa?
Sinähän aina sanot, että yrittänyttä ei laiteta. - Odotamme huipulla.
Vaikka tuskinpa te sinne asti pääsette.
Laskeudutaan ja mennään tuolta sivummalta. Näin hyvän paikan.
Katso!
Se oli historiallista! Historiallista!
Missä hän on kameroineen?
Hinterstoisserin poikittaiskäytävä. Sinusta tulee kuuluisa.
Saammeko mekin tulla?
Mitä tämä on? Ltävaltalaiset menevät perässä.
Luulin heitä kilpailijoiksi.
Andi, odota. - Mitä?
Pitäisi varmaan jättää köysi. - Koko köysi. Me tarvitsemme sitä.
Ehkä.
Olemmeko samaa joukkuetta? - Ei ikinä.
Miksi annoitte meidän tulla? - Jottei käy pitkäveteiseksi.
Tarkoitan, jos täytyy perääntyä.
Nyt olet ylivarovainen.
Tuolla on tie Berliiniin.
KELLO 15:30 1. JÄÄKENTTÄ, 2980 METRIÄ